RETAIL RIP: jeem SYNC (Japhson): jeem
- Hei. - Hei.
Har vi ikke sett hverandre før?
Jeg tror ikke det.
Det er seint. Veldig seint. Du har stilt tilbake vekkerklokka igjen.
Stautenmeyer kommer innom i dag. De snakker om å gjøre meg til partner.
- Det er utrolig. - Så du må bli litt mer samkjørt.
- Det kan du selv være. - Fanken da! Det var ikke morsomt.
Seriemorderen Tåredryppende Jack sprer stadig redsel på East Side.
Et femte offer ble funnet tidlig i morges.
Vi følger opp historien.
Skal du ikke dele ut gullstjerner i stedet for å spille Farmville?
Jeg sjekket om t-banen var forsinket.
Hva sier du?
Jeg foretrekker den rå looken, men det gjør nok ikke mr Stautenmeyer.
Han liker det glattpolert.
TÅREDRYPPENDE JACKS FEMTE OFFER
DAGENS HOROSKOP TYREN
"Et tilfeldig møte med en fremmed kan føre til nye muligheter..."
Det er jo moderne kunst. Du er en skikkelig liten Picasso.
Å nei.
Det gjør ikke noe. Ta en svamp der borte og tørk det opp.
Bra.
Sånn.
Nå har jeg deg!
Å nei, tar du meg?
- Hei. Jeg skal hente... - Robert. Han er i sandkassa.
Du er dyktig. Hvordan husker du alle?
Hallo?
Er det lekre fraskilte fedre i farvannet? Eller tørker du rumper?
Du er så slem. Jeg er fremdeles på jobben.
- Kommer du i kveld? - Det gjør jeg vel.
- Jeg drikker dagens kaloriinntak. - Seks en halv.
Ikke verst. Jeg ville si en sjuer.
- Se oppe i baren. Fort. - 10 av 10.
- Slett ikke verst. - Han kan få spise kjeks i senga mi.
Eller hva som helst... for den saks skyld.
Jeg vil vite hvordan Justin Timberlake var i forrige uke.
Vi tok et par drinker og dro hjem til ham.
Trenger jeg å si mer?
Jeg har hatt det morsommere med en vibrator.
Blir du aldri lei av å være ei billig tøs?
Jeg blir aldri lei av det øyeblikket -
- da man våkner og ikke aner hvor man er, -
- eller hvem fanken fyren er. Det er det jeg lever for.
Det gjør det nok mindre komplisert.
Med Bryce er det noen ganger...
Hvis du er ferdig med ham, så gi ham til meg.
Smil!
Om tre måneder sitter vi og drikker martinier på Laguna Beach.
Det er noe jeg må fortelle dere.
- Jeg kan nok ikke bli med i år. - Hva?!
- Den uka er hellig. - Det er et ritual.
Bryce har invitert meg til Las Vegas for å feire vårt første år sammen.
- Det er det stil over. - Da frir han.
Vi har akkurat flyttet sammen.
Venter du på at en cheerleader rapper ham fra deg?
Hvis han drar fram ringen, slår du til.
Takk. Når du har presset ut et par drittunger, -
- får dere snabelen i en pengetank og glir inn i senilitetens tåker.
Et øyeblikk holdt jeg på å glemme hvorfor du er singel.
Herregud, da.
10 av 10 sjekker deg ut.
Han skal da ikke gå til spille.
Enda en drink.
Greit for meg. Han er ikke min type.
Unnskyld, skal jeg få fikset nesa nå eller puppene først?
Hun er alkoholiker. Beklager.
Hjørnet av Wilcox og Third, takk. Hopp inn. Jeg gir deg skyss.
Nei, jeg kan da gå.
Sjekk det!
BENYTT MOTSATT FORTAU
Si noe frekt.
Hjelp!
Anna? Anna!
- Og de sier at hun klarer seg? - Ja. De tok prøver i morges.
Jeg hater sykehus. Fødsler, død og tiss i en kopp.
Nå våkner hun.
Anna? Anna, kan du høre meg?
- Hei. Vi er her. - Er du ok?
- Hvem er dere? - Anna, det er meg. Bryce.
- Hodet mitt... - Det går bra.
Du har ikke brukket noe. Du er et mirakel.
Ikke rør meg.
- Hvem er dere? - Det er oss.
Kjenner du oss ikke?
Du har vært bevisstløs i over en uke.
- Det er ikke Bryce. - Ta det rolig.
Det er ikke Bryce. Jeg kjenner Bryce.
Nå må du bare hvile deg. Du fikk en skikkelig kul i hodet.
Jeg tror ikke jeg trenger alt det.
- Nei, jeg trenger ikke det! - Anna!
Ikke rør meg!
- Anna! - Hun er forvirret.
Bare ta det rolig.
- Miss Marchant! Lukk opp! - Anna, kjære! Det er meg.
Det fordømte nøkkelkortet!
Vær så snill og se godt på dette.
Og dette her. Ser du det samme ansiktet?
- Nei. - Det er bilder av samme mann.
- Du har symptomer på prosopagnosi. - Unnskyld. Proso...?
Prosopagnosi, ansiktsblindhet.
Sviktende evne til å identifisere kjente ansikter skyldes lesjonen.
Denne hjernedelen kan på et nano- sekund identifisere kjente ansikter.
Og for vanlig dødelige?
Hver gang du ser et ansikt, vil det være helt nytt.
Selv dine nærmestes ansikter. Selv ditt eget speilbilde.
Men prosopagnosi er en svært sjelden diagnose.
Annas hjerne har nok bare fått et lite sjokk.
Hvis symptomene vedvarer, må du gå til en annen spesialist.
Fine ord for ting de ikke aner en dritt om. Typisk psykiatere.
Jeg har fått gjort rent til du skulle komme hjem.
Takk.
Jeg trodde ærlig talt jeg skulle miste deg. Kom her.
Holder du på å venne deg til det nye utseendet mitt?
- Ser jeg i det minste bedre ut? - Ja, eller...nei.
- Du ser godt ut. - Det er ikke så ille.
Det går over. Så blir alt som det var før.
Noe er da som før.
Det er nok din far.
Han ringer konstant på en dårlig linjen fra Argentina.
Hallo? Nei. Jeg har akkurat fått henne hjem.
Det forstår jeg godt, men...
Ok da. Da kommer jeg med henne.
Er du ok?
Ja.
- Hvem var det? - Politiet. En kriminalbetjent.
Han ringer hele tida. Han vil ha vitneutsagnet ditt. Nå.
Du ga ham litt av en kamp.
- Hvordan vet du det? - Jeg ringte til mobilen din.
Da du sto på broa. Jeg hørte det. Det var jeg som ringte politiet.
Hvis flere interne notater kommer i avisa, gir jeg ham et nytt rævhull.
Hvordan går det med hodet? Er du kjæresten hennes?
- Ja. Bryce. - Jeg heter Kerrest. Denne veien.
- Gå forsiktig. - Unnskyld!
Du må ikke gå før du har skrevet under.
- Du har det flotte, blå slipset. - Takk, Lydia.
- Så gi meg en ny ringetone! - Du kan da fikse selv. Taper.
Et armbånd. Det eneste vi fant på broa.
Ingen veske eller mobil. Er du sikker på at det ikke falt i vannet med deg?
Du må ikke stenge mobilabonnementet. Han kan være dum nok til å bruke den.
- Så du tror det er ham? - Han drepte, voldtok og gråt.
Du kjenner vel fremgangsmåten? Han har vært på forsidene i et halvt år.
- Han har enda fått et tilnavn. - Tåredryppende Jack.
Får hun beskyttelse?
Vi må gjennom denne mappa for å anmode om det.
20 av dem havner på sjefens bord hver morgen.
Purken sitter utenfor eiendommen døgnet rundt og velter seg i donuts.
Han har mine kort, min adresse.
Han er ikke så dum at han går etter den eneste som kan kjenne ham igjen.
Hør her. Jeg er lei for at du løp inn i denne psykopaten.
Vil du føle deg trygg? Så hjelp meg med å fakke dritten.
Hva har du til meg her?
35-40, høy, mørkhåret. Du får ikke lov til å gå før du gir meg mer.
Så du ansiktet hans?
- Så du ansiktet hans? - Ja, det gjorde jeg.
Bra! Da skjer det noe. Se her.
Se godt på bildene. Ta deg den tiden du trenger.
Det er noe piss! Miss Marchant! Du har ikke engang sett halvparten.
Jeg husker ikke ansiktet hans. Siden ulykken...
Hun kom akkurat ut av sykehuset. Hun trenger ro.
Si det til de seks kvinnene som fikk skåret over halsen.
Sorry at jeg roter i det. Men jeg vil helst ikke se deg på likhuset.
Jeg kan ikke kjenne igjen ansikter lenger. Forstår du det?
Siden ulykken...
Han kunne stå rett foran meg, og jeg ville ikke vite det.
Ikke kast bort tiden på å skremme meg, for jeg er allerede skremt.
Ring til sykehuset. De forklarer det.
Nicky.
Lanyon, jeg har forsøkt å få tak i deg i to timer.
- Ingen mobil når Nicholas er her. - Gjett hvem som kom og gikk igjen?
Anna Marchant.
- Pokker. Jeg ville ha Pepsi Max. - Fikk du noe ut av henne?
Kan vi snakke sammen?
Så denne ansiktsblindheten... er den midlertidig eller permanent?
De aner ikke.
Syns du det er morsomt?
Den eneste som har sett ham kan ikke kjenne igjen ansikter.
Det er da ganske langt ute.
Hvordan går det med gutten?
Han har ikke sagt et ord ennå.
Vi har ingen spor.
Jorgensen kjørte til og med tåre- prøven gjennom FBIs dna-register.
Fyren er et gjenferd. Du er tankeleseren med den fine utdannelse.
Jeg tror fyren er nødt til å drepe kvinner for å kunne røre dem.
- Det er jo trist. - Teorien om den melankolske morder?
Han gråter fordi hans lyster frastøter ham.
Han dreper dem så de ikke ser hans sanne jeg.
Anna Marchant så ham.
Og hun overlevde. Han er interessert i henne.
Jeg tar en prat til med den bumsen som fisket henne opp av vannet.
Vi fikk bare sjømannsviser ut av ham.
Hei. Har vi ikke sett hverandre før?
Unnskyld. Jeg hadde mareritt.
Det går nok bra.
De trenger meg på kontoret, men jeg kan godt...
Nei, nei. Det går bra.
Er du sikker?
Du var ikke lett å finne. Hvorfor er du ikke på herberget?
Det er så skittent der.
Ja, det er ikke Savoy Hotell, men det er trygt.
- Her kan alt mulig skje. - Det driter vel du i?
Jeg har noen spørsmål. Denne gangen vil jeg ha svar.
Jeg kan tidligst fly på tirsdag.
Jeg spanderer en god middag.
Så bra. Vi kan møtes på skolen. Jeg begynner igjen på onsdag.
- Jeg ringer hvis jeg er forsinket. - Vil du ringe på Bryces mobil?
Jeg har nummeret. Jeg kunne ønske jeg hadde vært der for deg.
- Det er ok, far. Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også, vesla. Ha det.
Hallo?
Det er oss. Lukk opp nå.
Hei, Tornerose. Vet du hvem vi er i dag?
Ja da. Klart.
Jeg var helt på trynet sist.
Jeg har det bra.
Se her. Du er på forsida. Du er berømt, min kjære.
"Jenta som slapp unna"?
"Et viktig vitne i saken om Tåredryppende Jack er blitt avhørt."
Herregud.
I himmelen er det ikke øl, så nå får du drikke på.
I himmelen er det ikke øl, så nå får du drikke på!
Hvem har vi nå der igjen? Hei, kjekken.
Hvis du får lyst til å huske noe, spanderer jeg en flaske sprit.
Jeg ringer deg. Jeg sender deg en sms.
- Martinier om formiddagen... - Det er snart midnatt i Shanghai.
Bare drikk ut.
Det bildet har du bare ikke lagt ut! Jeg ser skjeløyd ut. Slett.
- Å, nei du. - Jo, kom igjen.
Vent litt.
Ok.
Doktor Langenkamp Spesialist i neuropsykologi
Hva vil du nå?
- Ser du noe? - Nei.
Men det minner meg om "Europa etter regnet" av Max Ernst.
- Hva da? - Hva regnet du med at jeg ville se?
- Om jeg virkelig lider av proso... - Prosopagnosi.
Da må du fortelle meg om du kan se folks ansikter.
Selvfølgelig kan jeg se dem. Men de forandrer seg hele tida.
Der har du svaret ditt.
Godteri?
Det må da finnes en behandling eller medisin...
Ansiktsblindhet er ikke noe man blir smittet med.
Det er en evne man mister.
Hva mener du? Vil jeg være sånn for alltid?
Du må venne deg til -
- at folks ansikter forandrer seg når de er ute av syne.
Ut av tusen ansikter vil ett kanskje på mirakuløst vis bli sittende.
Mange takk...
...doktor.
Ansikter er menneskehetens strekkode.
Helt tilbake til stammesamfunnet har vi avlest hverandres ansikter.
Hvem er venner, fiender, elskere?
Ikke undervurder det. Det er en alvorlig lidelse.
Jeg vil ikke komme for sent.
Hei, alle sammen. Vil dere være stille?
Bra.
I dag skal vi leke en ny lek.
Vi skal ha på oss klistremerker. Det blir kjempemorsomt.
Veldig morsomt.
Så når jeg roper dere opp, skal dere komme opp til meg en av gangen.
Først Caroline Beasley.
For at leken skal funke, må du ha det på hele dagen.
Du må ikke ta det av. Har du forstått?
Har alle forstått det? Behold det på hele dagen.
Charlotte Hansen.
Kan dere være rolige!
- Carolyn! - Jeg har ikke gjort noe.
- Snu dere så jeg kan se merkene. - Jeg skal hente datteren min.
- Sandra. - Sandra, ja.
Sandra...
- Miss Marchant? Jeg må tisse. - Bare gå du, vennen.
Unnskyld, jeg har det travelt. Hvor er datteren min?
- Sandra? Sandra? - Sandra gikk med faren sin.
Lot du henne gå med eksmannen min? Er du gal? Det kan du ikke!
Jeg har foreldremyndigheten alene. Når gikk de?
Var han sammen med noen? Dette er fullstendig uakseptabelt.
Hold kjeft!
Jeg har et problem med navn.
- Men det går over. - I mellomtiden da?
Hvordan vil du være vakt i skole- gården eller undervise i svømming -
- med dine klistermerker?
Anna, du er min beste lærer.
Men jeg må suspendere deg.
Hvis du ert bedre i september, skal jeg se på det.
"Ikke sku hunden på hårene. Vær på vakt overfor middagsinvitasjoner."
De har ikke funnet mordvåpenet.
Halspulsåra og stemmebåndet er skåret over. Samme metode som de andre.
Jeg kom et par minutter for sent.
- Kerrest. - Han er her rett foran meg.
- Vent litt. Hva skjer? - Jeg er på t-banen.
Han satte veska si ved siden av meg.
- Så du ham? - Nei.
Det var en som holdt øye med meg ved skolen. Kanskje han fulgte etter meg.
Og det er helt sikkert din veske?
Jeg kjenner ikke igjen ansikter, men kjenner min egen håndveske.
- Greit. Hvordan så han så ut? - Hvor skulle jeg vite det?
- Han kan være hvem som helst av dem. - Gi meg noe.
Jeg kan ikke stenge t-banen for en håndveske.
- Han hadde på seg oransje genser. - Orange genser, takk.
- Hvor er du nøyaktig? - På linje 4 mot Harlin Street.
Bli endelig på toget hvor det er andre til stede. Jeg...
Hallo?
Pokker!
Reisende som ønsker forbindelse til linje 2 må gå av her.
Se deg for.
- Hold deg unna meg! - Hva foregår her?
- Du blir bare der. - Hva faen er det som foregår?
Vi skulle møtes etter jobbe, og jeg så deg gå ned på t-banen.
- Stå stille. - Hvorfor er du redd for meg, vesla?
- Pappa? - Slipp meg.
Herregud, pappa. Unnskyld.
Ta det rolig. Det går nok bra.
Det er hos Anna og Bryce. Vi er ikke hjemme. Legg igjen en beskjed.
Hei, vesla. Jeg er på flyplassen igjen. Hør på meg.
Du er nødt til å fortelle Bryce om tilstanden din.
Du kan ikke ignorere det.
- Hei. - Hallo, miss Marchant.
Jeg ville bare si...
Du hadde rett i alt du sa.
Da jeg var 16 år, hadde jeg to lidenskaper i livet.
Ridning og opera.
Jeg drømte om å bli den neste Callas.
Til en hest kastet meg inn i en mur.
Ulykken gjorde meg døv, og da var operaen utelukket.
- Er du døv? - Stokk døv.
Jeg må lese på munnen for å forstå deg.
Men jeg kan fremdeles høre Wagner.
Jeg lukker bare øynene og hører godt etter.
Du må også lære å finne din indre musikk.
Alle snakker så mye om syn, hørsel og luktesans, -
- men vi har også en skjult sans.
Japanerne kaller det for "muga".
Det er den sansen som gjør at vi kan gå uten å tenke over det.
Hvis du mister den sansen, blir du som noen av mine andre pasienter.
Sosialt lammet og tilbaketrukket fra verden -
- bare trygg i din egen isolasjon. Det kan være fristende.
Nei, det vil jeg ikke. Jeg vil leve et normalt liv.
Hver dag vil folk forakte deg fordi du ikke kjenner dem igjen.
De vil beskylde deg for å være ubehøvlet, glemsom, dum.
Er du klar til å legge alle dine krefter i denne kampen?
- Ja. - Fortsette igjen og igjen?
Ja.
Bra.
Da starter vi.
Nå vil jeg presentere deg...
...for Mike og Maggie.
Det er vanskelig å se forskjell på dem. Se godt på dem.
Er ikke Maggie litt lysere?
Og se. Hun har et arr i panna.
Kan du se det?
Det er mye vanskeligere å finne Mike og Maggie blant de andre gjestene.
Ja.
Du må lære å fokusere på folks særegenheter. En skjønnhetsflekk.
En tatovering. Et spesielt gangelang.
Hva som helst som er personens kjennetegn.
Hva er det første du ser på hos en mann etter ansiktet hans?
Mine venner og jeg ser på rumpa hans.
Ja, hva ellers er det å se på?
Greit.
Lysere enn de andre. Et lite arr i panna.
Det er Maggie.
Gratulerer.
- Hei. - Hei!
Nå, fortell oss så denne store nyheten.
Vi har bord til kl. sju. Skal jeg hente deg?
Nei, vi møtes der.
- Da ses vi senere. - Ha det.
- Hei. - Hei.
Vent litt.
Du kjente meg igjen! Da slipper du tvangstrøya.
Gudskjelov! Da flipper du ikke ut hver gang jeg prøver å kysse deg.
Så nå forandrer det seg ikke mer? Du kjenner meg faktisk igjen?
Ja, det gjør jeg.
Hva mener du? Kjenner du ikke igjen meg? Jeg er din beste venn.
Jo, det gjør jeg. Din spesielle frisyre og det røde sjekke-skjørtet.
Det går bra.
Men når folk har samme klær på seg, uniformer, så glem det.
Da har de samme ansikt.
Hva med Bryce? Hvordan tar han det?
Han tror jeg er i bedring. Jeg sa at jeg kjente ham igjen.
- Dere må ikke si det til ham. - Lyver du for ham?
Jeg vil ikke miste ham. Forstår dere det?
Nå har jeg bare ham.
Vent litt.
Vil det si at du knuller en ny fyr hver natt uten å være utro?
Det er som en ønskedrøm.
Jeg vil ha en drink.
Ta ett skritt ut i myldret. Bli borte i det.
I folks gester, i deres små særheter.
Se på dem til kroppene deres blir en melodi.
Nynn melodien til du kan synge den høyt.
Hold godt fast i den. Hva som enn skjer, må ikke musikken stoppe.
TÅREDRYPPENDE JACKS SJUENDE OFFER
Hei.
- Hvordan går det? - Bra. Tenk å se deg her.
Det var da hyggelig. Beklager, men jeg husker ikke navnet ditt.
Det var da rart. Jeg...
...pleier å gjøre sterkt inntrykk på kvinner.
- Vi ses senere. - Vent. Hvorfor har du det travelt?
Nå begynner det å bli interessant.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Tenk god etter nå.
Du vet jo hvem jeg er.
Betjent, den mannen ved siden av aviskiosken...
- Hva sier du? - Den mannen der borte...
Glem det.
Kan jeg få snakke med kriminalbetjent Kerrest?
Jeg ser om han er her.
Hei.
Har du sett flere mordere på t-banen?
Stå stille. Jeg må prøve noe. Bare bli stående.
Jeg står helt stille.
Herregud! Jeg kjenner igjen ansiktet ditt.
- Det er fremdeles ansiktet ditt. - Kjenner du igjen meg?
Ja.
Du er den første jeg har kjent igjen siden ulykken.
- Tror du det betyr noe? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke.
Er det noe nytt fra statsadvokaten?
- Avbrøt jeg noe? - Nei.
Er du ok?
Miss Marchant, dette er Eric Lanyon, vår profilspesialist, fin fyr.
Man sier at psykologer selv er litt sprø, men det er jeg ikke.
Nicky blør neseblod igjen.
- Hyggelig å hilse på deg. - I like måte. Hvorfor kom du?
Jeg så avisene. Jeg vil vite alt om den mannen.
Da skal du snakke med Lanyon. Han vet alt om områdets yndlingspsykopat.
Tør du rappe en kulepenn fra Lydias bord?
Jeg er ikke sikker på om han forsøkte å drepe deg.
Det er en underlig måte å invitere ei jente ut på.
Kanskje det var selvforsvar.
Hvis han virkelig ville drepe deg, sto vi ikke her og snakket om det.
Jeg vil hjelpe dere å fange ham.
Nei, jeg kjenner ikke igjen ansiktet hans på den måten.
Jeg må se dem stå foran meg.
Det er verdt et forsøk. Jeg prøver å fange statsadvokaten.
Det var hyggelig å treffe deg.
Hva er hans teori?
At du gjorde inntrykk på galningen. Du så ham gjøre det, men gikk fri.
Hva tror du?
For et års tid siden, da vi fant det første offeret, -
- var Lanyon sikker på at det var en sosiopat.
Vi var uenige og mente det var et enkeltstående drap begått i affekt.
Et halvt år senere døde enda en kvinne.
Hun hadde en åtte-årig sønn, som fant henne med halsen skåret over.
Nå ser han gutten så ofte som mulig.
Jeg har lært å stole på Lanyons teorier.
Kom igjen. Ikke spill uskyldige. Dere har alle sammen vært her før.
- Har du fyr? - Røyking forbudt. Inn med deg.
Still dere på én rekke og se rett fram. Opp med farta.
Det er gamle kjenninger som passer på din beskrivelse.
Vi venter på tillatelse til en dna-sjekk. Men nå er de dine.
- Hvordan går det her? - Bra.
Kan man få dem til å bevege seg litt?
Vi har sett nok på fjesene deres. Gå litt rundt.
Dem som ikke gidder, får en natt i cella.
Jeg må se gestene deres, kroppsbevegelsene...
For min skyld kan du be dem om å danse. Se og få ræva med dere.
Det er ikke noen av dem.
- Er du sikker? - Ja.
Vi har iallfall prøvd.
Jeg er lei for det. Jeg ville så gjerne hjelpe.
Anna?
Lykke til med etterforskningen.
Sam? Dårlig nytt. Anna Marchant får ikke vitnebeskyttelse.
Etter t-banen og konfrontasjonen tror de hun er lettere sinnssyk.
Hun er jo det eneste vitnet vårt! Nå må vi ta oss sammen.
Vi gjør det igjen i morgen.
Vi kan ikke få alle byens kriminelle inn så hun kan kjenne igjen buksene.
Men da har du en unnskyldning til å se henne igjen.
- Hva sa du? - Du vet godt hva jeg snakker om.
1. Hun har en kjæreste. 2. Det er ikke noe mellom oss.
Og hvis du sier det igjen, får du med meg å gjøre.
Det er uetisk og sikkert ulovlig å omgås et kronvitne.
Er du så hardt rammet?
Herregud.
Kan du overhodet se oss to sammen?
- Som min ledsager på politiballet? - Ja. Du ser da bra ut i uniform.
- Gratulerer med dagen. - Takk.
Skynd deg å se! 12 av 10!
- Og han sjekker ut meg! - Er det sånn dere har jentekveld?
- Nei. Ikke jeg. - Alle skal danse i kveld.
Selv du, Bryce.
- Jeg går i baren. - Så dere det? Han glaner på meg.
Hvor er han?
Du holder deg unna. Jeg så ham først.
- Hva gjør jeg? - Bare oppfør deg naturlig.
Etter ham.
Hei. Der er du jo. Hvorfor brukte du så lang tid?
Hvilket glass er mitt?
Du vet da at jeg ikke liker champagne.
Hva tok de i drinken din?
Bryce! Nei, nei, du må ikke...
Vis meg notatboka di.
Bryce, det er så... Jeg er så lei for det.
Du løy for meg. Jeg er også fremmed for deg.
Var det meg du så da vi hadde sex?
Svar meg. Var det meg du så?
Jeg er så lei for det.
Jeg kan ikke leve med en ansiktsblind dritt lenger.
- Finn en annen dust til dine slips. - Bryce...
- Hallo? - Gratulerer, Anna.
- Hvem er det? - Ser du ikke nummeret mitt?
Anrop fra Annas mobil
Du er veldig vakker i kveld, Anna.
Jeg kjenner ansiktet ditt.
Du kjenner ikke noens ansikt.
Hvis jeg skiftet skjorte, ville du tro jeg var faren din.
Deg trenger jeg ikke gjemme meg for.
Nei, det var ikke meg. Kanskje jeg er ham til høyre der.
Nei, til høyre!
- Du må ikke gjøre dette. - Du så meg gjøre de tingene.
Det har ingen andre sett.
Bare du kan stanse meg. Anstreng deg litt!
Ellers må jeg gi deg et smil fra øre til øre.
Hold opp.
Et vakkert smil, som får meg til å gråte.
- Jeg ringer politiet. - Greit. Jeg må stikke uansett.
- Venninna di er utålmodig. - Francine? Nina?
Francine! Nina!
- Francine? - Hva gjør du?
Nina!
Anna, hva er det som skjer?
Han er her. Han ringte akkurat fra mobilen min.
- Hvor er Francine? - Hun dansete med 12 av 10.
- Vi må finne henne. Han er her. - Jeg ringer politiet.
Herregud! Nina!
Avgrens og finkjem området. Jeg tar papirarbeidet.
Der fikk dere meg. Jeg tilstår.
Kom igjen. Dere er så nær et perfekte dna-match. Sam?
Hva er det som er lilla, stripet, blodig, og som flyter i toalettet?
Hun ville bare så gjerne gifte seg. Med hvem som helst.
Hvorfor valgte han ikke meg?
Mannen hun danset med... Så du ansiktet hans?
- Nei. Jeg så ham bare bakfra. - Kan du beskrive ham?
- Nei. - Jeg får noen til å kjøre deg hjem.
Jeg ringer deg i morgen.
Her. Ta godt vare på deg selv.
Kjæresten din tar ikke telefonen. Vi prøver fremdeles å få tak i ham.
Du sa at dere kranglet. Om hva?
Han fant ut...
...at jeg lurte ham.
Bryce?
- Du står på Bryces jakke. - Unnskyld.
Nå skal jeg...
Det er mobilen min. Han ringte meg fra den mobil før Francine...
Hadde Bryce den jakka på i kveld?
Ja, men...
Det er ikke Bryce. Jeg kjenner ham.
Og han ringte meg jo den kvelden på broa.
Det lille trikset må vi spørre ham om.
Lanyon, det er Kerrest. Han er borte. Men vi har akkurat funnet gull.
Bare så jeg ikke misforstår.
Han holder oss for narr i et år og strør plutselig om seg med beviser?
Den må jeg tygge på. Men jeg vil ha en dna-prøve. Han skal arresteres.
Til vi får ham, vil jeg ikke slippe henne av syne.
Hun må isoleres.
Jeg snakker med statsadvokaten, men det blir tidligs mandag.
Hun er tilbake mandag morgen.
Stoler du på meg?
Vi pakker tingene dine og drar ut av byen.
Hei, Rosemary.
- Kjenner alle deg? - Alle kjenner alle på øya.
- Hei. - God morgen.
Det er én lege, én pengeautomat, én postkasse.
- Hvor er de andre barna? - Det er hele skolen.
Mrs Hayworth underviser alle klassetrinnene sammen.
Hun må være 103 nå.
Har du gått der?
Det var ikke så ille da.
Helt til det skulle spilles fotball.
De har arrestert Bryce. Han nekter. Han mener mobilen er plassert på ham.
Vi får snart beskjed. De sammenligner hans dna med tåreprøven.
Her.
- Takk. - Hvordan går det med deg?
Jeg vet ikke helt...
Det er ikke bare det med at folks ansikter forandrer seg.
Ikke før jeg ikke lenger kunne kjenne igjen meg selv, -
- fant jeg ut hvem jeg var.
Lukk øynene.
Sånn lå du da jeg så deg første gang på sykehuset.
Vent med å åpne dem.
De ringte til meg da du kom inn på sykehuset.
Du var bevisstløs, og jeg så på deg som enda et uidentifisert offer.
Jeg vet ikke...
Det var som om jeg kjente deg.
Selv om jeg aldri hadde sett ansiktet ditt.
Jeg vet at det høres sprøtt ut.
Det er sprøtt å ikke kjenne igjen sin egen far.
Jeg kan fiske det sprø.
Anna?
Ta det rolig, Anna! Det er meg.
Det er meg. Kerrest.
Kjenner du meg ikke igjen lenger?
Du har barbert deg.
Ja.
Alle særegenheter gjør det lettere å skjelne ansikter fra hverandre.
Så dum jeg har vært. Ikke gjør det.
Forstår du det ikke? Det er ikke deg.
Det er bare noe som skjer i den syke hjernen min!
Du er ikke spesiell. Du er bare enda et ansikt.
Nei.
Det er deg.
Det er fremdeles deg. Det er fremdeles deg.
Hei, Lanyon.
Er de helt sikre? Vi snakkes.
Dna-prøven var negativ. Bryce er ikke morderen.
Neste gang du har mareritt lar jeg deg være i fred.
Drømmene mine...
I drømmene kjenner jeg igjen ansikter.
Hypnose er som et magisk speil.
Den forvrenger den sannheten like mye som den avslører den.
Det kan få alvorlige konsekvenser for sinnet ditt.
Jeg er villig til å ta den sjansen.
Når jeg har talt til tre, skal du lukke øynene -
- og reise tilbake i dine minner.
Du kan spole tilbake, ta pauser -
- og spole fram som du vil.
Nå teller jeg til tre.
En...
...to...
...tre.
Anna, nå skal du gå tilbake til øyeblikket før du falt.
Er det noen der sammen med deg?
Ansiktet hans er...
...sløret.
Jeg ser ikke trekkene hans.
Lidelsen hennes blokkerer. Jeg kommer ikke forbi den.
- Ikke engang med hypnose. - Hun vet det.
Hun vet hvem han er.
Anna, få det slørete ansiktet til å smelte sammen med morderens ansikt.
Har du sett ham før?
På gata? Nær hjemmet ditt?
Ja.
Hei.
Spør om hun så ham den kvelden han drepte Francine.
- Ikke så fort. Jeg leser på munnen. - Fødselsdagen hennes.
Var han der på fødselsdagen din?
- Ja. - Anna?
- Så du ham ved konfrontasjonen? - Ja. Han er bak speilet.
Hvem er bak speilet, Anna?
- Hvem er det, Anna? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke.
- Hva er det, Anna? - Han kysset meg.
Herregud. Han kysset meg.
Går det bra, Anna?
Ta det rolig.
Skaff kjennelser på de seks fra forrige konfrontasjon.
Lat som om du er hjemme. Ingen vet at du er her.
- Jeg ringer når alle er funnet. - Vær forsiktig.
Når dette er over, tar jeg deg med til Koel Island igjen.
- Lover du det? - Ja.
Hva med dna-prøvene? De var jo negative. Det er ikke noen av dem.
- Det er noe surr. - Jeg vet hva jeg gjør.
Bare ødelegg karrieren din.
Du og Tåredryppende Jack har noe til felles.
Dere er forelsket i henne. Det er derfor hun fremdeles er i live.
- Kommer du? - Jeg skal bare sjekke noe.
"Kjærlighet: Du kan ikke snu. Du må ta riktig avgjørelse."
Vi må snakke om det. Møt meg på Black Narcissus kl. ni. Elsker deg. Bryce.
Det er Anna. Bryce vil gjerne møte meg.
Det skylder jeg ham. Uansett, jeg er på adressen...
Hei, Anna. Det er meg.
Jeg vet det. Bare en enarmet mann er så dårlig til å knyte slips.
Jeg ble forkjølet da jeg satt i forvaring.
Den drittsekken blir med meg.
Pass på hodet.
Hør her...
Jeg har oppført meg som en stor idiot.
Ikke bare forleden kveld, men ganske lenge.
Jeg er lei for det.
Unnskyld, her er drinkene deres.
Bryce, du vet at jeg ikke liker champagne.
Det føltes riktig.
Billetter til Las Vegas.
Jeg presser ut et par drittunger, vi får snabelen i en pengetank, -
- og så glir vi inn i senilitetens tåker.
Bryce, jeg prøvde virkelig. Det gjorde jeg.
Hver gang ansiktet ditt forandret seg prøvde jeg å holde fast.
Men vet du hva?
Det ville ikke bety noe hvordan du ser ut hver morgen...
...hvis jeg virkelig elsket deg.
Dette ventet jeg ikke etter det du skrev i sms-en din.
Unnskyld. Jeg er straks tilbake.
Vi må snakke om det. Møt meg på Black Narcissus kl. ni. Elsker deg. Anna.
Har dere sett mobilen min?
Bryce. Vi må vekk herfra. Det er en felle.
Jeg tror han er her.
Har du fyr, Columbo?
- Fem nye beskjeder. - Hei, det er Anna.
Bryce vil gjerne møtes. Jeg skylder ham det.
- Vel, men jeg er på adressen... - Fanken!
Kerrest her. Legg igjen en beskjed.
- Hei, det er Anna... - Det var da utrolig!
Takk fordi jeg får røyke. Du er ikke som det svinet ved konfrontasjonen.
Jeg kunne knust den dritten.
- Røyking forbudt. - Han er bak i speilet.
Dere er så nær en perfekte dna-match.
Jeg har lært å stole på Lanyons teorier.
Hva som enn skjer, må ikke musikken stoppe.
Bryce...
Kyss meg.
Lanyon var med på konfrontasjonen og har adgang til alle beviser.
Alt stemmer. Det er ikke tid til forsterkninger.
Anna! Vent!
- Pokker! - Hvor skal du?
Grå skjorte, svart jakke.
- Se deg for! - Anna!
Anna!
- Kast våpenet, Lanyon! - Kast våpenet, dritt! Det er meg.
- Nei. Han er Lanyon. - Jeg er Kerrest.
- Løp, Anna! - Bli der!
- Kast våpenet! - Kast det selv!
- Lanyon! - Se deg for!
Anna? Hvor er du?
Det er meg.
Anna! Hold deg skjult.
Forsterkninger er på vei.
Først er det den drittungen.
Han ser meg knerte mora si, men sladrer han? Nei.
Han har ikke sagt et kvekk på et helt år.
Den traumatiserte lille dritten!
Og så kom du, Anna.
Du så meg gråte, og det er...
Det er ikke tillatt!
Det var et mirakel at du mistet alle ansiktene.
Nei, du hopper ikke i vannet igjen.
For faen, Anna.
Sikringen.
Det er derfor jeg klart foretrekker kniver.
Anna...
Ikke rør deg!
Det er meg, Anna. Hvis vi blir her, er vi en målskive. Gi meg pistolen.
Bli der du er.
På Koel Island er det en skole med bare noen få elever.
Kjenner du meg igjen nå?
Hva lovte du meg før du gikk?
Bra. Jeg kunne ha fortalt Lanyon om helgen vår, men det vet bare jeg.
Anna?
Se opp!
Jeg visste...
...at det var du som ville sette en stopper for denne dritten.
Gi meg pistolen.
Her.
Du kommer visst ikke til å ta henne med...
...på politiballet.
Å nei.
Herregud!
Nei. Nei. Nei.
Ikke rør deg.
- Du må ikke røre deg. - Jeg klarer meg.
Du må ikke forlate meg.
Du finner en annen. Bare vent og se.
- Du finner en annen. - Du får ikke lov til å forlate meg.
- Jeg elsker deg. - Nei, det gjør du ikke.
Jeg er bare enda et ansikt i mengden.
Du må ikke forlate meg. Bli hos meg.
Du må ikke forlate meg! Du må ikke!
Nei, nei, nei! Du må ikke forlate meg!
Jeg bor her nå. Skolestyret innvilget å overføre meg.
Jeg kjenner alle elevene mine uten problemer.
Også den håndfull mennesker som bor her om vinteren.
Nina kommer på besøk innimellom. Hun er fremdeles singel.
Og hva med meg?
Jeg tar ett skritt av gangen.
Noen ganger ser jeg et ansikt,-
- og i et kort sekund er det som om jeg ser ham igjen.
Bare sånn kan jeg huske ansiktet hans.
Mamma!
Men så ser jeg ansiktet hennes.
Hva det enn var ved ham som trengte inn til meg,-
- så ga han det videre til henne.
Og akkurat da jeg trodde jeg hadde mistet alt, fant jeg et ansikt.
Ett ansikt, som jeg alltid kan se...
...kjærlighet i.
Tekst: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2012